Beskrivelse og vurdering av tiltaket SMIL – Styrket Mestring i Livet - Vis, Svein Arild (Ungsinn. Journal of Effective Interventions for Children and Adolescents, 2011)
Dette er ikke den nyeste artikkelen om dette tiltaket. Oppdatert artikkel: https://doi.org/10.7557/25.7598. Innledning: SMIL – Styrket mestring i livet er et gruppebasert lærings- og mestringstilbud for barn og unge i alderen 8-12 år som har foreldre med psykisk sykdom og/eller rusproblemer. Formålet med tiltaket er å forebygge utviklingsvansker gjennom å gi støtte, informasjon og opplevelse av mestring til barn som pårørende. Tiltaket gir også støtte og veiledning til foreldre med sikte på å bistå dem i å innta barns perspektiv og å styrke foreldre – barn relasjonen. Beskrivelse av tiltaket: Tiltaket tar utgangspunkt i prinsipper for psykoedukasjon, og risiko- og beskyttelsesfaktorer som kan påvirke barn i familier hvor foreldre sliter med psykisk sykdom eller rusproblemer. Å styrke beskyttelsesfaktorer er en sentral målsetning. SMIL er inndelt i gruppesamlinger hvor samtale og erfaringsutveksling kombineres med fysisk aktivitet – dels organisert og temarettet, dels fritt. Målet med gruppesamlingene er å styrke synet på seg selv gjennom mestring og bevisstgjøring av ferdigheter, øke kunnskapen omkring psykiske lidelser og rusproblemer, øke kunnskap om og forståelse av følelse både generelt og egne, samt bevisstgjøre eget nettverk og muligheter for sosial støtte og avlastning. Evaluering av tiltaket: Det foreligger en egen prosjektrapport fra evaluering av tiltaket. I undersøkelsen er det sett på brukertilfredshet og om selve tiltaket er gjennomført etter planen. Undersøkelsen har bestått av kvalitative intervju og fokusgrupper med ni barn som har deltatt i SMIL-grupper. I rapporten framkommer det at SMIL opplevdes som nyttig for barna ved at de hadde lært mer om psykisk sykdom og rusproblemer, og var i stand til å knytte dette til sin egen situasjon. Det foreligger ingen vitenskapelige evalueringer av tiltaket. Ungsinns klassifisering: Tiltaket klassifiseres som et sannsynlig virksomt tiltak på evidensnivå 2.